Крементар Олексій Володимирович
![Крементар Олексій Володимирович](/images/persons/krementar-oleksii-volodymyrovych.jpg)
Народився 1983 року в місті Сімферополь Кримської області УРСР (у наш час — Автономна Республіка Крим, з 2014 — окупована російськими військами). Через деякий час родина переїхала до міста Цюрупинськ (з 2016 року — Олешки) Херсонської області. У жовтні 1992 року разом з мамою повернувся на Кримський півострів, до міста Севастополь, де у 2001 закінчив загальноосвітню школу.
З липня 2001 по жовтень 2005 проходив навчання в Одеському інституті Сухопутних військ на Аеромобільному факультеті, який закінчив з відзнакою. З листопада 2005 служив у складі 95-ї окремої аеромобільної бригади в Житомирі.
2009—2010 у складі українського контингенту брав участь в миротворчій місії ООН в Косові.
Командував розвідротою бригади, був відмінником бойової підготовки. 2011 року у змаганнях на кращу розвідгрупу 8-го армійського корпусу розвідувальна група під командуванням старшого лейтенанта Крементаря зайняла 2-ге місце серед 12 команд розвідників, за індивідуальними показниками визнаний кращим командиром розвідгрупи. Займався спортом, скелелазною підготовкою.
В часі війни — капітан, помічник начальника розвідки розвідувального відділу штабу 95-ї окремої аеромобільної бригади.
З березня 2014 року ніс службу у Херсонській області на адміністративному кордоні з окупованим Кримом, з квітня брав участь в антитерористичній операції на сході України.
19 червня о 4:00 почалась військова операція, метою якої було висування в глибину території, знищення укріплень бойовиків в районі смт Ямпіль та звільнення населених пунктів. З Лиману вирушили десантники 25-ї повітрянодесантної бригади і розвідники 95-ї аеромобільної бригади, яким було поставлене завдання взяти штурмом укріплений блокпост «Марс» угруповань проросійських бойовиків, провести «зачистку» в передмісті Ямполя, захопити та утримувати ключові точки, зокрема міст через Сіверський Донець. На світанку сили зведеного штурмового загону десантників вийшли виконувати завдання за підтримки артилерії. Перший штурм був невдалим, — десантники потрапили у засідку. Загинув начштабу дивізіону 25-ї бригади Андрій Клочко і ще п'ятеро десантників з 25-ї. БТР капітана Крементаря підбито з гранатомету, офіцер дістав осколкові поранення, що несумісні з життям. Загинув іще один десантник 95-ї бригади — старший солдат Олексій Шевченко. Після півторагодинного бою довелось відступити. На допомогу вилетіла пара Су-25. Перегрупувавшись, поповнивши боєкомплект, десантники знову пішли на штурм. Спільними зусиллями, блокпост був взятий.
Звільнення населених пунктів Лиманського району (на той час — Краснолиманський район) і взяття під контроль мосту дозволило перекрити останній шлях постачання зброї та боєприпасів до угруповання російського польового командира Гіркіна («Стрєлка») у Слов'янськ.
Див. також: Бої за Красний Лиман23 червня в Житомирі з офіцером прощались у військовій частині на Корбутівці. Похований на Смолянському військовому кладовищі Житомира.
Залишились дружина Наталія Олександрівна, донька, та двоє синів від першого шлюбу.